Är det de?
Herregud, tänker de göra det här ute?!
- Har ni varit med om det här förut? - Nej.
Det bästa är att inte låtsas om det och bara jobba på. Sätt igång!
Titta inte på!
- Timothy Singh? - Ja.
Jag är rädd för att vi måste prata med dig.
- Eric Dale? - Förlåt?
- Eric Dale? - Nej.
- Förlåt? - Jag är inte Eric Dale.
- Ursäkta. - Han är min chef.
- Han sitter längre bort i korridoren. - Tack.
Ursäkta... Mr Dale?
Den här vägen.
Okej...
Jag beklagar givetvis att vi är här i dag.
Men det är extremt tuffa tider, som ni säkert vet.
Jag är chef för riskavdelningen.
Det är knappast rätt plats att börja skära ner...
Det är inte personligt. De flesta här får gå i dag.
Miss Bratberg ska nu gå igenom vad firman erbjuder er.
Mr Dale, i avgångsvederlag erbjuds ni halva er grundlön i sex månader.
Ni får behålla samtliga oinlösta optioner i er ägo.
Sjukvård kvarstår under perioden.
Om ni inte har accepterat senast 16.47 i morgon återkallas erbjudandet.
- Har ni förstått? - Ja.
Vi beklagar att firman på grund av ert arbetes känsliga art-
- i säkerhetssyfte tvingas vidta åtgärder-
- som kan framstå som bestraffningar.
Jag hoppas att ni, eftersom ni har jobbat här i över 19 år, ska förstå-
- att detta inte ger uttryck för företagets syn-
- på er arbetsinsats eller personlighet.
Nu förstår jag inte.
Hon ber om ursäkt för det som kommer att ske.
Er jobbmejl, åtkomst till servern-
- passerkort och tjänstemobilabonnemang-
- upphör att gälla efter detta möte.
Herrn här följer med till ert rum så ni kan avlägsna era personliga ägodelar.
Men det jag jobbar med nu då? Jag är mitt uppe i nåt som...
Firman har sin övergångsplan klar och är redo att gå vidare.
Men vi uppskattar er omtanke.
Vi förstår att det känns svårt. Här är mitt kort.
Kontakta mig de närmaste veckorna om ni behöver hjälp med att gå vidare.
BLICKA FRAMÅT
Sir...
Okej.
Jag är ledsen.
- Lever du fortfarande? - Än så länge.
Grattis.
- Det var ett blodbad. - Jag hörde det.
Du, Eric...
- Jag önskar att jag kunde ha gjort nåt. - Jag vet.
- Okej.
Säg mig bara... vem var det?
- Kom igen, Eric... - Kom igen, Will!
- Rogers? - Jag säger inget, det vet du.
Robertson?
Den fittan! Jag borde inte ha gått till henne förra året.
Det var ingen speciell. Det var bara otur.
Japp.
- Lycka till. - Will...
Kom hit.
Jag höll på med en grej som nån borde ta en titt på.
Eric, hör på.
De säger att alla måste härifrån och bara ska släppa allt.
Vi uppskattar din omtanke.
Men det är inte ditt problem längre.
Lycka till!
Jag är hemskt ledsen, Eric.
- Sa de hur det blir med oss? - Herregud, Seth!
Det blir tufft här ett tag.
Men ni kommer att klara er.
Lycka till, Eric.
- Vi ses. - Tack.
Eric! Jag... ville bara tacka dig.
- Det behövs inte. - Jo.
- Du var den enda här som jag... - Jag vet.
Du... Jag jobbade med nåt de inte lät mig avsluta.
Ta en titt på det.
Passa dig.
Vi beklagar. Abonnemanget för telefonen du ringer från har upphört.
Robertson! Sarah Robertson!
Sarah!
- Har du stängt av min mobil? - Jag har inte gjort nåt, Eric.
Ta dig i röven!
Det där var för jävligt.
- Och värre lär det bli. - Tror du?
Mycket.
Har du några Nicorette?
Mina är slut.
Så om ungefär tio minuter kommer jag att mörda nån.
- Hur är det fatt, Sam? - Min hund är döende.
Det var tråkigt.
Jag snackade just med veterinären. En jävla levertumör...
Jag betalar tusen dollar per dag för vård.
Vad fan ska jag ta mig till?
Alla har gått nu.
Så...
- Hur många har vi kvar? - Runt 33 pers.
Kolla att alla är där. Jag lär ju säga nåt.
Ja, de är redo för dig.
Få höra!
Ni är kvar här av en anledning.
80% av avdelningen har skickats hem för alltid.
Nu har vi sagt adjö till dem.
Det var bra folk som var bra på sina jobb - men ni var bättre.
Nu är de borta, så tänk inte mer på dem.
Det här är ert tillfälle.
På varje avdelning på alla kontor från Hongkong till London sker samma sak.
När vi är klara kommer tre av sju personer-
- som har stått mellan er och er chefs jobb, att vara borta.
Det är ert tillfälle.
Jag har jobbat här i 34 år.
Det blir inte sista gången ni går igenom nåt sånt här. Men ni är överlevare.
Och det är så firman i 107 års tid har växt sig allt starkare.
Så upp med hakan och jobba vidare. Få höra!
- Alla ska ut. Häng med. - Nej, det är bra. Tack.
- Okej. Ring om du ändrar dig. - Det ska jag göra.
Kom!
- Vart ska ni? - The Grand.
Jag ringer när jag är klar.
Var glad att du lever.
Det är jag.
- Ha det så bra. - Du med.
Kom igen...!
- Numret har upphört. - Fan!
- Ja, hallå? - Tjena.
Du hörs inte. Kan du gå ut? Det låter för mycket.
Vänta lite.
- Läget? - Var är du? Är Will där?
Will Emerson? Jag tror att han är kvar. Hurså?
Hämta Will. Ni måste komma hit.
- Vart då? - Jobbet. Jag menar allvar.
Ska jag släpa vår chefs chef från krogen till jobbet tio en torsdagskväll?
Vår chef har fått foten, så Will är vår chef nu. Och ja, gör det.
Varför det?
- Lita på mig bara. Ni måste komma hit. - Okej, vi kommer.
Har jag sagt att jag älskar din väska?
Har du en matchande klänning? Du kunde knalla runt som en brudjävel...
Kolla vem som jobbar och sliter!
Varför hängde du inte med ut? Inga fler ska bort, så du behöver inte slicka röv.
- Jag vet inte ens vad ni jobbar med. - Will, jag beklagar det här, men...
- Ingen fara. - Vad är det om?
Titta på det här. Eric gav mig en fil innan han gick.
- Eric? - Dale. Han sa att han inte hade löst det.
Det sista han sa innan hissdörren stängdes var: "passa dig."
Så jag blev nyfiken och tittade på det. Och det enda han har missat...
- Det här är inte bra, Will! - Vad har vi här?
Nej, titta på modell fyra. Den säger mer.
Vad är det här?
Det är alla värdepapper vi sitter på vid en viss tidpunkt.
Men vad Eric försökte göra var att leta efter volatilitet-
- som faller utanför VaR-modellens ramar.
- Det är rätt komplicerat. - Förenkla.
Volatiliteten beräknas utifrån historiska data-
- och sen vidgar vi måttet med 10-15 procent.
- Och? - Vi har börjat testa historiken.
- När då? - I dag.
- Tisdag. - Måndag.
- Fredag och onsdag förra veckan. - Fredag för två veckor sen.
Okej, jag fattar.
Helvete! När det här börjar gå i fel riktning...
- Det är helt jävla enormt! - Hur enormt?
- Förlusterna är större än vårt börsvärde. - De eventuella förlusterna, Will!
- Bara för vår avdelning? - Ja.
- Var fan är Eric Dale? - Vet inte. Hans mobil är avstängd.
Alla som sparkades fick mobilen avstängd.
- Han privata mobil då? - Den är inte påslagen.
- Ring hemnumret. - Så här sent?
- Ja! Vet vi om han har rätt? - Det ser jävligt rätt ut.
Mrs Dale, det är Will Emerson. Tack, bra. Kan jag få prata med Eric?
Nej, hans mobil är avstängd.
Kan ni be honom ringa så fort han kommer hem?
Så fort han kliver över tröskeln. Tack så mycket. Hej då.
- Var fan är han? - Har inte han tre barn?
Skulle du ha åkt hem då?
Jag vet var han är. Ni två får åka och hämta honom.
Jag beställer fram en bil.
- Nu direkt? - Ja, nu direkt.
- Vad tänker du göra? - Ringa Sam.
Helvete...
- Ja? - Det är Will.
- Klockan är elva på kvällen. - Jag vet, jag är ledsen.
- Vad är det om? - Det är bäst att du kommer hit.
Va? Klockan är elva på kvällen!
Det vet jag väl, för fan! Du måste se det här.
- Se vad då? - Det är...
- Mejla över det. - Jag tror inte att det vore så lämpligt.
Jag kommer.
Titta på dem.
De har ingen aning om vad som är på väg att hända.
- Eller hur? - Jag brukar koppla bort jobbet.
Jag har märkt det.
Kom igen, vi är 23 år.
- Jag är 28. - 28, skit samma.
Jag tjänade nästan 750000 dollar förra året.
För vad då? Jag flyttar siffror på en bildskärm.
Folk som går igång på sånt låtsas förstå den informationen-
- och bettar mot nån annan lirare-
- som om han inte sysslade med sånt hade satsat rubbet på häst nummer 7.
Nån vinner och nån förlorar.
Du vet väl att det är lite mer komplicerat än så?
Ja.
- Will undrar om vi har hittat honom. - Vi säger att vi inte har gjort det än.
Hej. Nå?
- Eric Dale. - Herregud...
Innan han eskorterades ut ur huset...
Det var inte mitt beslut. Ursäkta, fortsätt.
Han gav ett minneskort till Peter Sullivan. En av Erics killar.
Men innan hissdörren stängdes sa han "passa dig".
- "Passa dig"? - Ja.
- Varför det? - Titta här.
Du vet att jag inte kan läsa sånt! Förklara.
Unge Peter Sullivan blev taggad av ditt peptalk. Snyggt jobbat, förresten.
Så han tog tag i det efter jobbet. Och jag tror att han har löst det.
Han har listat ut vad Eric hade missat.
- Och? - Det är inte bra, Sam.
Det här är volatilitetsindex historiska gränser-
- som hela vår jävla tradingmodell är baserad på.
Vår skuldsättningsgrad är nu så hög att när de där gränserna överskrids...
...går det fort överstyr.
- Och hur nära gränserna har vi kommit? - Vi är mer än nära.
Vi har överskridit dem under fem sex dagar på två veckor.
På nåt vis har vi lyckats hålla oss kvar på rätt sida hittills.
Men titta vad som händer på fel sida.
- Vad är det jag ska se? - Den här siffran.
- Är det? - Ja.
Och det är ingen dålig dag över tid sett.
- Stämmer siffran? - Jag vet inte.
- Var är Eric Dale? - Vi har stängt av hans mobil.
Hans fru sa att han inte var hemma.
Han dränker väl sina sorger nånstans. Var är grabben som gjorde det här?
- Han letar efter Eric. - Kan han sina saker?
- Inte vet jag. - Kalla hit honom.
Undrar vad tjejerna tjänar på en natt.
1500 dollar?
2000?
Säg 2000. Fan...
Det är skapligt, får man ändå säga.
Will.
Ja.
Nej, ingen har sett till honom.
Okej. Ja.
Vad tror du Rogers tjänar om året?
- Ingen aning. - Kom igen.
- Vilket år? - I fjol.
750000?
Kom igen...
- Vadå? - Inte ens i närheten. Mycket mer!
- En mille? - Will Emerson tjänade 2,5 miljoner.
Skit på dig!
- Hur fan kan du veta det? - Han sa det.
- Bara så där? - Jag frågade och han sa det.
Tror du det är sant?
- Ja, troligen. - Det är ju helt jävla snett.
- Varför är det snett? - Tycker du att det är rätt?
Rätt och rätt...
- Hur mycket tror du då Rogers tjänar? - Ingen aning. Vilken jävla trafik!
Mina herrar...
- Will - mr Rogers... - Följ med oss.
Sam, det här är Seth Bregman och Peter Sullivan.
Will... Vart ska vi?
Vi ska få ditt arbete utvärderat, Peter.
Vad har du åt oss, Sam?
Det kommer strax. Svårt att få kopior gjorda så här dags.
Vi börjar med presentationerna. Sarah Robertson känner ni.
Riskchef Ramesh Shah från ledningsgruppen.
David Horn, jurist på firman.
Min tradingchef Will Emerson. Och det här är?
Peter Sullivan och Seth Bregman på vår riskavdelning.
- Var är Eric Dale? - Han fick gå i dag.
Vem har ni kvar på risk?
I dagsläget är det Peter och vår biträdande analytiker Seth.
Verkligen?
- Will Emerson? - Ja, dela ut dem.
Tack.
Eric jobbade på det här men hann inte slutföra det.
I morse när han gick bad han Peter titta på programmet.
Peter la till ett par saker som Eric tycks ha missat.
Det här är resultatet.
- Är det här ditt arbete? - Mestadels mr Dales.
- Men är det din kalkyl? - Ja.
Baserad på mr Dales arbete, men ja.
- Vad har du för bakgrund? Din cv. - Jag har jobbat här i 2,5 år med Eric.
Jag är teknologie doktor med inriktning på jetdrift, utbildad på MIT och Penn.
Vad innebär "inriktning på jetdrift"?
Jag doktorerade på hur friktion påverkar styrförmåga vid minskad gravitation.
- Så du är raketforskare? - Jag var.
Intressant. Hur hamnade du här?
Det är samma siffor, bara annat att räkna på.
Och ärligt talat är lönen här betydligt mer attraktiv.
- Vad är klockan? - 02. 15.
Fy fan.
Fy... fan! Och att ni två inte säger nåt får mig att tro att matten stämmer.
Vi behöver tid för att kolla det. Men mr Sullivan tycks kunna sina saker.
- Så vi verkar ha ett problem. - Tack för det.
- Vad är klockan? - 02. 16.
Fy fan.
Fy fan!
Sam, hur lång tid tar det i normala fall att avyttra allt det där?
Va?
- Alltihop? - Ja.
- Jag vet inte... Flera veckor. - Veckor?
Men vår verksamhet går ut på att både sälja och köpa.
Utan båda håller det inte länge. Om vi slutar köpa-
- så går det inte att dölja. Det läcker ut.
Och då är allt det här över väldigt fort.
- Jag förstår. - Gör du?
Ja.
Hur många mäklare finns kvar på din avdelning och Petersons?
- Jag vet inte, vad? - 60.
Jared, jag ser nu att det är VaR-siffrorna som orsakar det här.
Ursäkta mig.
Jag varnade för det i fjol. Vi skulle inte vara här nu om...
Som sagt, och nu talar jag inofficiellt:
Det är bara en tidsfråga innan nån annan räknar fram exakt samma resultat-
- och ser exakt det vi ser. Det kan redan ha skett.
Sarah, vad skulle du värdera papperen till om vi behöll dem?
- Varför behålla dem? - För att ingen jävel vill köpa.
Vad fan, Sam, ge dig!
Nu när marknaden är trög tar det veckor att få fram en korrekt värdering.
- Man måste ta en post i sänder. - Det är enkelt. Vi har pratat om det.
Sam!
- Will, Peter och... vad fan heter han? - Seth.
Seth. Kan ni lämna oss ensamma?
Och Peter... Har nån annan sett det här?
- Ingen utom vi. - Och Eric Dale.
Kan det vara möjligt att vi inte vet var Eric Dale är?
Jag ringde hans fru. Han är inte hemma. Och vi har stängt av hans mobil.
Perfekt... Jag vill veta var han är.
- Herrejävlar! Vem är killen? - Sams chef.
- Han ser ut att vara 15 år. - Han är 40.
- Hur kan nåt sånt hända? - Det händer ofta.
Fast inte mig... Den grabben har jävligt hårda nypor.
Vad pratar de om?
- Det blir inte roligt. - Vad då?
Om folk slutar köpa det vi säljer.
Jared... Du kan inte göra det du överväger att göra.
- Jag ser inget annat val. - Vad fan menar du med det?!
- Såg du siffrorna? - Ja, men vad fattar väl jag?
Rätta mig om jag har fel, mr Shah, men de här siffrorna är helt orimliga.
- Det vet vi inte än. - Skojar du? Vi har pratat om det här.
- Vi behöver mer tid på oss. - Okej. Då ses vi om 45 minuter.
- Sam, har du filen? - Ja.
Vad tänker du göra?
Tänker du ringa honom?
Det har jag redan gjort.
Herregud!
Wow, vilken syn...
Det är långt ner.
Ja, det är det.
Gör inte så där!
Känslan när man står på randen är inte rädsla för att falla.
Det är rädsla för att man ska hoppa.
- Mycket djupt och deppigt. Tack. - Ja, jag är lite svartsynt ibland.
Kom ner nu, Will.
- Will... - Ja, skit i det.
Inte i dag!
- De lär säga åt oss att dumpa skiten. - Va?
Vänta bara. Du ska få se.
- Hur skulle de kunna göra det? - Det går inte. Men de hittar på nåt.
Jag har jobbat här i tio år och sett saker ni inte skulle tro.
Den här firman förlorar inte pengar.
Alla andra får gärna göra det, men de förlorar inte.
Will... Tjänade du verkligen 2,5 miljoner förra året?
Visst.
- Hur gjorde du av med allt? - Det går fort.
- Man bränner det man har. - Går 2,5 mille åt fort?
Få se nu...
Hälften skattar man bort. 1,25 mille kvar.
Mitt bolån kostar 300 papp. Jag skickar 150 till mina föräldrar.
- Vad har vi då kvar? - 800.
Jag lägger 150 på bilen.
Runt 75 på restauranger. Kanske 50 på kläder.
- Jag stoppar undan 400 till sämre tider. - Smart.
Ja, för nu verkar det ju gå åt skogen.
Du har ändå 125 kvar.
Jag brände 76520 dollar på horor, sprit och strippor. Mest horor.
76500?
Jag var chockad först, men insåg att jag kunde dra av det som representation.
- Herrejävlar! - Här kommer kavalleriet!
Hur gammal är du?
- 43. - Herregud...
Det här är bisarrt.
Det är som en dröm.
Jag vet inte det... Det känns som om vi just har vaknat.
Kom in.
Hur ser det ut?
- Jag ska gå. - Nej, stanna.
Nå?
Det stämmer. Grabben knäckte det.
Formeln är värdelös. Den håller inte längre.
Åtta biljoner dollar i värdepapper världen över hänger på den.
- Vi hade fel. - Nej, du hade fel.
Börja inte nu igen!
- Jag går nu. - Nej, jag vill att du hör det här.
Jag vill inte höra det. Hur tror du att jag har blivit kvar här så länge?
Jag har ringt Tuld.
Har vi nån backup-plan?
Nej, vi satsade allt på den här modellen.
Då är vi väldigt exponerade, eller hur?
Mot Tuld eller marknaden?
Båda.
Är han här?
- Tulds helikopter har landat. - Jag vet, följ med. Var är Sam?
- Vet inte. Vill du ha med oss allihop? - Ja.
Ett gott råd innan vi går in.
Det här kan bli obehagligt. Men vad ni än gör, säg sanningen. Försköna inget.
Ingen här är smart nog, inte ens raketforskaren.
- Mr Cohen... - God morgon.
Den här vägen.
- Han väntar er. - Utmärkt.
Varsågoda och sitt.
Välkomna! Ursäkta att jag släpar hit er denna okristliga timma.
Men såvitt jag förstår måste det här åtgärdas snarast.
Egentligen för flera veckor sen. Men det är spilld mjölk under bron.
Kan nån säga mig vad det är som händer?
Mr Tuld, som jag sa, om ni jämför siffran överst på sidan 13...
Vi är inte där än. Prata så jag begriper.
- Okej. - Jag vill prata med upphovsmannen.
- Mr Sullivan? Är han begriplig? - Sir?
Jag vill prata med analytikern som upptäckte det här!
Javisst. Det är Peter Sullivan här.
Jaså, ni är här? God morgon. Ni kanske kan berätta för mig vad ni tror händer.
Får jag be er tala som till ett litet barn eller en golden retriever.
Det är inte tack vare min skarpa hjärna jag är här.
Som ni kanske vet arbetar jag åt mr Rogers-
- som riskanalytiker på avdelningen för bolånerelaterade värdepapper.
Slappna av, stå upp och tala tydligt.
Vad är problemet?
Som ni vet har firman de senaste 36-40 månaderna-
- börjat sätta samman en ny typ av bolånerelaterade produkter-
- som buntar ihop bostadsobligationer med olika kreditbetyg i ett värdepapper.
Det har varit enormt lönsamt, som ni säkert har lagt märke till.
Firman handlar nu i stor omfattning med såna värdepapper.
Det problem som har fört oss hit i natt är-
- att det tar firman en månad att korrekt strukturera de här produkterna-
- vilket är ett problem ur risksynpunkt.
Och vad består det problemet i?
Vi måste behålla värdepapperen längre än idealiskt.
Men poängen är att de består av bolån.
Därför har vi kunnat höja vår skuldsättningsgrad avsevärt mer-
- än vad som normalt skulle tillåtas-
- och därmed ökat risken utan att nån reagerat.
Tack. Sitt ner.
Vad jag tror att er rapport säger, och tillåt mig lite frihet här...
Jag tror att den säger-
- att med tanke på hur turbulent det har varit den senaste veckan-
- så är de siffror era briljanta kolleger tidigare har räknat fram-
- inte hållbara längre. Inte med tanke på vad som sker i dag.
Inte bara i dag, utan de senaste två veckorna.
- Så ni säger att det redan har hänt? - Mer eller mindre.
Mer eller mindre...
Och vad säger er modell att det innebär för oss här?
Det är där den blir mer spekulativ. Men...
Ni talar med mig, mr Sullivan.
Sir... Om tillgångarna tappar bara 25% i värde-
- och vi fortfarande sitter på dem-
- så skulle förlusten överskrida bolagets nuvarande börsvärde.
Så vad ni säger är...
...att musiken är på väg att upphöra...
...och vi kommer att stå där med den största säck illaluktande avföring...
...som någonsin satts ihop så länge det har funnits...
...kapitalism?
Jag kanske inte skulle uttrycka mig så. Men låt mig klarlägga det.
Om vi använder er analogi visar den här modellen...
...att musiken så att säga bara saktar in.
Om den upphörde skulle modellen visa upp ett helt annat scenario.
Det skulle bli betydligt värre.
Jag ska säga er en sak, mr Sullivan.
Vill ni veta varför jag sitter i den här stolen?
- Varför jag tjänar multum? - Ja.
Jag sitter här av en enda anledning.
För att gissa hur musiken kommer att bete sig-
- om en vecka, en månad, ett år.
Det är allt. Inget annat.
Och nu när jag står här...
...är jag rädd för att jag inte hör ett knyst.
Bara...
...tystnad.
Musiken har alltså upphört. Vad kan vi göra åt det?
Mr Cohen. - Ms Robertson.
Jag är rädd för att det är här ni måste ta över.
Vi har fått tillräckligt med hjälp av mr Sullivan.
Vad har ni att komma med?
Vad har jag sagt ända sen ni först steg in på mitt kontor?
Det finns tre sätt att klara sig i den här branschen. Att vara först-
- att vara smartare, eller att fuska. Och jag fuskar inte.
Och även om jag gärna vill tro att vi har smart folk här på firman-
- så är det fan så mycket enklare att vara först.
Sälj av allt. I dag.
Är det ens möjligt, Sam?
Ja, men till vilket pris?
Det måste jag betala.
- Verkligen? - Jag tror det.
- Var kommer det här att slå mot oss? - Överallt.
Sam, jag tror inte du förstår vad din grabb här just sa.
Om jag tvingade dig, hur skulle du gå till väga?
Man kallar mäklarna till morgonmöte och är rak. För de fattar att det är slutet.
Man måste erbjuda dem en rejäl morot. Och sen måste man gå till attack.
Inga bytesaffärer, inget sånt. 40% sålt före 10. 15.
11.00 måste allt vara i hamn, för till lunch har det läckt ut.
14.00 säljer man för 65% av nominella värdet - högst.
Och sen lär finansinspektionen försöka sinka oss.
- Ramesh? - De kan sinka oss.
Men inte hindra oss att sälja.
Men John, även om vi klarar det, och det är mycket begärt...
...så är frågan vem vi skulle sälja till.
Dem vi har sålt till i två års tid och alla andra som vill köpa.
Men John, om du gör det här...
...dödar du marknaden för flera år framöver.
Och du säljer nåt som du vet är värdelöst.
Vi säljer till villiga köpare till rådande marknadspris.
För att vi ska kunna överleva!
Du kan aldrig mer sälja nåt till dem.
- Det förstår jag. - Gör du?
Gör du? Det är nu det gäller!
Hör du det - det är nu det gäller!
Klockan är fyra.
Jared, fem ska du ha en plan klar.
Är det nån annan som vet exakt vad som döljer sig i de här posterna?
- Eric Dale. - Och var är han?
Han fick gå från firman i dag.
Vi har försökt leta rätt på honom.
Carmelo. Hämta hit Eric Dale till 06.30.
- Det ska bli. - Vi ses här om en timme.
Sam, vi måste prata.
Vilken sjujäkla stad det här är.
Jag har älskat den ända sen jag kom hit. Allting här.
Sam, backar du mig i det här?
Jag vet inte, John.
Det här är riktigt fult.
Du och jag är säljare.
- Vi säljer. Det är inte komplicerat. - Exakt.
Men man säljer för fan inte om man vet att köparen inte kommer tillbaka!
Det är läxan vi lärt oss. Och i morgon är det kört.
- Men det är nu det gäller. - Vad ska det betyda?
Det här är den stora smällen. Det flesta av oss överlever den inte.
- Oss? - Wall Street.
Vad menar du?
Det här blir inte veckans sista kris. Det är bara början.
- Det är början för att du börjar. - Jag tror inte det.
Inte den här gången. Siffrorna är inte rimliga längre.
Jag håller med. Det har jag sagt i åratal.
Om grabben där ute kan räkna ut det här, så...
Jag tror inte jag kan förmå mig att sätta press på mäklarna.
När blev du vek, Sam?
Skit på dig! Du är panikslagen.
Att vara först ut genom dörren är inte att vara panikslagen.
Du har mer information än jag.
Men jag tror att det blir firmans fall.
Ingen lär nånsin mer lita på dig om du medvetet ruinerar folk.
Låt mig ta hand om det.
- Hur gick det? - Vilken jävla soppa!
- Tänker de göra det? - Troligen.
Herregud!
Kom ihåg den här dagen, grabbar.
Kom ihåg den här dagen.
- Vad har vi för strategi? - Jag ska jobba på det med mitt folk nu.
Nej - du och jag gentemot John.
Vi behöver ingen. Det är inte så jag jobbar.
Ge dig!
Han vet vad vi har haft för ståndpunkt... hela tiden.
Exakt vad jag menar.
Och med tanke på vad som diskuterats av både dig och mig-
- så förstår jag inte hur det skulle kunna vara till tröst för dig.
Jag är inte ute efter nån tröst.
Jag tror inte att det finns nån.
En gång till - vad har vi för strategi?
Det finns nog inte mycket mer att göra.
Det är enkelt. Våga inte ens tänka på att sätta mig i skiten.
För om vi åker ut... så vet du jävligt väl att vi gör det tillsammans.
Nej. Jag är inte så säker på att jag vet det.
- Hör du! - Ursäkta.
Hur mycket tror ni Tuld tjänade i fjol?
- Håll käft nån gång! - 86 miljoner.
I bonusar och lön. Det är offentlig information.
Fan, vad mycket pengar!
- Han var god för en miljard. - Var?
Fram till i dag.
Allvarligt?
Vänta bara.
Jag ska hämta kaffe. Vill ni ha nåt?
Jag behöver en nypa luft.
Är det okej? Kan jag gå ut ett tag?
Ja, det är inget fängelse. Ska jag hålla handen?
Varför all denna frukt?
Hallå, Will Emerson. Hej.
Okej...
Nej, tack. Jag förstår.
Nej, vi ska vara diskreta.
- Tack. - Vadå?
Erics fru. Han är hemma, men han vill inte prata med oss.
- Var bor han? - Heights. Ska jag ringa Tulds kille?
Nej, det är ju Eric. Vi vill inte att de åker dit.
Hämta honom ni. Men var tillbaka senast sex.
Jag hatar Brooklyn.
- Får jag stiga på? - Javisst. Sitt.
Vi kommer att göra det.
Okej.
Men det blir tajt.
- Är Sam med på det? - Inte än.
Sarah... Jag behöver nån som offer till mäklarna och styrelsen.
- Blir det jag eller Cohen? - Det blir du.
Du vet ju att jag vidarebefordrade flera varningar-
- till dig och Cohen om det här i fjol.
Jag tror verkligen inte att du bör slå in på den vägen just nu.
Du kommer att bli väl omhändertagen.
Det är givetvis... mycket komplicerat.
- John, jag fick tydliga direktiv. - Det har alltid varit en gråzon.
Vi gjorde den väldigt klar då, du, jag och Cohen.
Jag skulle uppskatta om du inte tog strid om det här.
Vi har ställt till det jävligt illa allihop.
Ja.
Du måste stanna tills det är över och marknaden stänger.
Jag förstår.
Du får en genomgång där nere.
Lycka till.
Fan, Jared kommer!
Vad vill underbarnet?
- Har du tid? - Vi ska hämta Eric.
Jag vet, men det går fort.
Tuld och jag är oroliga för att Sam inte kommer att göra det rätta.
Det har aldrig varit ett problem.
Ibland i akuta situationer, som den här-
- kan det finnas skilda tolkningar av vad som är rätt.
- Sam kommer att ställa upp. - Säkert. Men om han inte gör det...
...måste vi veta att du gör det.
- Veta att jag gör vad då? - Ställer upp.
Jag tvivlar inte på att Sam fattar rätt beslut.
Och han och jag har alltid haft samma tolkning av vad som är rätt.
Oavsett hur akut situationen är.
- Schyst kåk. - Ja. Han köpte den nyligen.
- Hoppas det var kontant... - Fan, vad elak du är ibland.
Och det var det inte.
Rör inga knappar!
Vad gör du här?
- Peter slutförde modellen du jobbade på. - Säger du det?
- Och nu är fan lös. - Det kan jag tro.
- Tror du han har rätt? - Jag vet att han har rätt.
Fan!
Så Jared Cohen kallade ledningsgruppen till krismöte i natt.
Och baserat på dina rön har de beslutat att likvidera hela vår position.
I dag.
Det var tråkigt att höra.
De är oroliga för att du går lös och vill att jag tar in dig.
- Ge dig! - Bara så du vet.
Fan ta dem!
- Jag skrev på. Jag är ute. - De betalar dig.
- Jag har redan fått tillräckligt betalt.
Fan!
Visste du att jag har byggt en bro?
- Förlåt? - En bro.
- Nej, det visste jag inte. - Jag jobbade som ingenjör.
Mellan Dills Bottom i Ohio och Moundsville i West Virginia.
278 meter lång, över Ohiofloden.
12100 personer använder den varje dag.
Den spar 56 km körsträcka i båda riktningar Wheeling - New Martinsville.
Det blir sammanlagt 136000 mil minskad körsträcka varje dag.
Eller 4090000 mil i månaden.
Eller 49060000 mil om året i minskad körsträcka.
Jag blev färdig med projektet 1986. För 22 år sen.
Så medan bron har funnits-
- blir det 1079350000 mil insparad körsträcka.
I... låt oss säga 80 km/tim.
Vad blir det?
134164800 timmar.
Eller... 559020 dygn.
Så tack vare den lilla bron har orternas invånare sparat-
- totalt 1531 år av sina liv.
Som inte slösats bort i en biljävel.
1531 år!
Jösses...
Det är nog bäst att du åker tillbaka.
Ja.
- Tack för att du kom förbi. - För all del.
- Vem fan är det där? - Troligen firmans folk.
- Va? - De vill inte ha några lösa tåtar.
- De gav mig sparken. Fan ta dem! - Absolut.
Så följ med och ta pengarna. Du är hemma till fem.
Annars försöker de snuva dig på allt: avgångsvederlag, optioner - allt.
Var smart!
- Du är en bättre man än jag. - Det har jag alltid varit.
Ja.
Huset är fint.
- Tack. - Du, Eric...
Gräm dig inte för mycket över det här.
Somliga gillar att köra den långa vägen hem. Vem fan vet?
Där har vi honom!
John...
Hur ser det ut?
Cohen gör ett bra jobb. Det kan gå vägen.
Vad innebär det?
Det innebär, som du mycket väl vet...
...att du är en mycket viktig pusselbit.
- Mycket generöst. - Det är ingen present.
Jag måste veta att du är med mig.
Jag är med firman, John.
Jag kan inte få ditt folk att prestera om de inte tror på dig.
Om de inte tror på dig helt och fullt.
Är du med på det här?
- Jag har klarlagt mina förbehåll. - Du får inte ha några förbehåll!
Och jag måste få veta det nu.
John, jag stöttar firman fullt ut som jag alltid har gjort. Ursäkta mig.
- Will, kommer jag att få sparken? - Jag vet inte.
Jo.
Så gott som säkert.
- Du då? - Nej.
Det är inte ditt fel. Du är på fel firma vid fel tidpunkt.
De unga är de första som åker ut.
Inget jag säger lär hjälpa. Det suger ett tag, men det går över.
- Är du okej? - Ja då.
Bara så du vet är jag ledsen att det här händer dig.
Det är ju inte ditt fel.
- Du får åtminstone en rejäl hacka. - Ja...
- Fan, vad det kommer att drabba folk. - Ja, folk som jag.
Vanligt folk.
Seth, om du vill ägna dig åt det här måste du tro på att du behövs.
Om folk vill leva så här, med bilar och hus de inte har råd med, då behövs du!
De kan leva kungligt enbart tack vare att vi pressar ner vågskålen åt dem.
Om jag tar min hand från den blir hela världen rättvis jävligt fort-
- och det vill ingen. Det säger de bara.
De vill ha det vi kan ge dem, men ändå spela oskyldiga-
- och inte låtsas om varifrån det kommer. Så åt helvete med vanligt folk!
Det lustiga är att om allt skiter sig i morgon-
- så blir vi uthängda för att vi tog för stora risker.
Men om vi har fel och allt ordnar upp sig-
- så blir vi utskrattade för att vi framstår som totalt jävla ryggradslösa.
Tror du att vi har fel?
Nej, de är rökta.
- God morgon. - Peter!
- Vill du ha en? - Jag röker inte.
Bra. Inte jag heller, egentligen.
Är du trött?
På vad? Jag jobbar inte lika hårt som du.
- Det är inte sant. - Jo, det är det.
- Får vi sparken allihop i dag? - Troligen.
- Kommer de att ge dig sparken? - De kallar det nog inte det.
De sköter det snyggt. Stå inte här för min skull.
Nej, jag... har bara inte lust att gå in.
Det kan jag förstå.
Jag tror att jag känner din son.
Inte så väl, men han verkar trevlig.
Han är trevlig. Värre saker kan man säga om nån.
- Vet han vad som kommer att hända? - Vad menar du?
- Har du pratat med honom? - Nej, jag har inte ens tänkt på...
- Nu kommer alla. - Ja, det gör de.
Har du gjort nåt sånt här förut?
Nej, aldrig. Inte i närheten.
Är du säker på att det är det enda sättet, eller det rätta?
För vem?
Jag vet inte riktigt.
Inte jag heller.
Åh, Gud!
Hur är det?
Du tänker ge mig sparken.
Det här har alltid varit mitt drömjobb.
Allvarligt?
De tar snart emot er, ms Robertson.
- Du också? - Ja.
Herregud...
- Jag är ledsen. - Tack.
Jag trodde inte att de skulle få hit dig.
De sa att de skulle jävlas i två år om optioner och sjukvård.
Eller så kunde jag komma hit och tjäna... 176471 dollar i timmen.
Bara för att sitta här i rummet.
- Det var inte mycket till val. - Det är det aldrig.
Nu i efterhand står det klart att jag inte framförde saken...
...med tillräckligt eftertryck.
Men jag vidarebefordrade din synpunkt. Bara så du vet.
- Eric... - Det är okej. Jag förstår.
- Du kunde inte ha gjort nåt annat. - Kanske inte.
Just då hade jag inte mycket till val.
Det har man aldrig.
Du har barn, va?
Vad får du för avgångsvederlag?
Jag vet inte. Jag väntar på besked nu.
Det blir troligen rätt bra.
Det får jag hoppas.
Tack för att ni kom tidigt i dag.
I går var en dålig dag, och tyvärr lär det inte att bli bättre i dag.
Jag skulle läsa upp det här, men läs själva sen, så ska jag dra läget för er.
Jag har suttit här hela natten i möte med ledningsgruppen.
Man har beslutat att avyttra en avsevärd del-
- av vårt innehav av vissa viktiga typer av tillgångar.
Firman tror nämligen att festen kommer att ta slut nu på förmiddagen.
Det blir turbulens på marknaderna under överskådlig tid.
Och de anser att det är bättre om den turbulensen inleds av oss.
Därför har firman beslutat att likvidera-
- sitt största innehav av bolånerelaterade värdepapper i dag.
Det här är era paket. Där står det vilka konton ni ansvarar för i dag.
Ni har säkert redan förstått vilka följder den här försäljningen får-
- för era relationer till motparter, och därigenom... för era karriärer.
Jag har lagt fram denna realitet för ledningsgruppen, och de förstår.
Så därför kommer den som lyckas avyttra 93% av sina värdepapper-
- att få 1,4 miljoner dollar i engångsbonus.
Om golvet som helhet uppnår 93% avyttring-
- får ni ytterligare 1,3 miljoner dollar - vardera.
Ni som inte har upplevt det förut: så här går en realisation till.
De första 1,5 timmarna är av största vikt.
Ni måste gå på alla ni kan hitta. Handlare, mäklare, kunder.
Er mamma, om hon köper. Och... inga bytesaffärer.
Gör er av med så mycket ni kan.
Det här är inget nån av oss hade hoppats på, men...
...marken skakar under våra fötter. Och det finns ingen annan utväg.
Hör ni...
Det här är givetvis en unik situation.
Om vi lyckas i dag-
- så har vi lyckats förstöra våra egna jobb.
Jag kan inte lova att nån här...
...kommer att omplaceras inom firman.
Men jag är stolt över det jobb vi har gjort tillsammans här.
Jag har varit här... i 34 år.
Och jag vet att folk kommer att säga fula saker om det vi gör här i dag-
- och det ni ägnat en del av era liv åt.
Men... tro på att i ett större sammanhang har vårt kunnande inte varit bortkastat.
Vi har uträttat mycket, och vår skicklighet-
- har varit till nytta för det allmänna bästa.
Här är paketen. Sätt igång.
- City, Eric. - Får jag prata med Elliott.
- City. - Det är Will Emerson.
- Hur är det med frugan? - Hon tjatar.
- Varför tror du jag är singel? - Hur kan jag hjälpa till?
Vi sitter med för hög risk, vi måste sälja. Min förlust kan bli din vinst.
- Hur stor volym? - Du bör få upp det på skärmen nu.
- Jösses! Vad går det på? - 96 cent per dollar.
- 91. - Vi säger 94.
- 93,5. - Taget!
Trading. Will, vad håller ni på med hos er?
- I dag säljer vi. - Var fan brinner det?
Tror du jag får veta nåt? Men min förlust kan bli din vinst.
Du är den första jag ringer.
Jag har 270 mille med 15 års löptid, betalar 1,5 procent över pari.
- Varifrån kommer det? - Hurså, bryr du dig?
Nej, inte direkt. Men varför säljer ni? Det går rykten.
- Jag börjar bli orolig. - Du är den första jag tipsar.
- 85. - Taget.
- Deutsche. - Will Emerson.
- Ta dig i röven, jävla britt! - Är du forfarande sur?
Ryktet går. Jag lägger på nu.
- Merrill. - Lawrence!
Vad fan håller ni på med?
Bara lite vårstädning. Köper du?
- Vet inte. Pris? - Jag kanske borde fråga dig det.
- Vad snackar vi om? - 375 mille, 30 års löptid.
- Ställer du upp? - 63 cent.
- Skit på dig! Nu lägger jag på. - 63.
Jag kollar det och återkommer.
- Möjligen 65,5. - Okej, häng kvar.
- Sam, lyft luren. Ta samtalet! - Ja?
Lawrence på Merrill. 63 cent.
- Herregud! På vad? - 375, 30 års löptid.
- Få upp honom till 65 och slå till. - Fan, skojar du?
Det är... 131 mille back på en enda transaktion.
Jag fattar det. Slå till.
Lawrence? Vårt sista bud är 65.
Det är taget.
Bra jobbat.
Jag ville bara tala om att de börjar skicka hem folk nu.
- Nu? - Ja, Sam. Inga lösa tåtar.
Såklart.
Och bara så du vet...
...du får bli kvar.
Ja. Nån där uppe tycks gilla dig.
Sam!
Slå dig ner. Gratulationer är uppenbarligen på sin plats.
De gjorde sitt bästa.
Du har gjort ett sjujäkla jobb, och du ska ha tack. Sitt nu.
Ursäkta om jag äter, men... det har varit en lång dag.
- Vill du ha nåt? - Nej tack.
- Vad kan jag göra för dig? - Jag vill sluta.
- Jag har fått nog. Jag vill lägga av. - Det har varit en jobbig dag...
Låt mig lösa in mina optioner, om de nu är värda nåt, och ge mig min bonus.
Du ska få bonus, optioner och grundlön. Men du måste stanna i 24 månader.
Kom igen, Sam, gaska upp dig!
Du gjorde nytta i dag.
Jag börjar se ljusare på det här.
Du är lyckligt lottad, Sam. Du hade kunnat gräva diken istället.
Det är sant. Då hade det åtminstone funnits kvar hål i marken.
Hur kunde vi ställa till det så här jävligt?
Tyck inte synd om dig själv, det står jag inte ut med.
Så du tror att vi har ruinerat folk i dag? Att allt är förgäves?
Men du har gjort det varenda dag i snart 40 år, Sam.
Och om det här är förgäves så är allt annat också det.
Det är bara pengar. Ett påhitt.
Papperslappar med bilder på, så att vi inte ska döda varandra för att få äta.
Det är inte fel. Och det är inte annorlunda nu än förr.
1637, 1797-
- 1819, 1837, 1857, 1884.
1901, 1907-
- 1929, 1937, 1974.
1987. Där åkte jag på en jävla smäll!
1992, 1997, 2000, och nu det här.
Samma sak gång på gång. Vi kan inte låta bli.
Och du och jag kan inte...
...styra det, stoppa det eller bromsa det.
Vi påverkar det minimalt. Vi bara reagerar.
Vi tjänar stora pengar om vi gör rätt. Vi är ute ur leken om vi gör fel.
Och det är alltid samma fördelning av vinnare och förlorare.
Rika knösar och fattiglappar.
Ja... vi är kanske fler i dag än nånsin.
Men fördelningen är exakt densamma.
Jag gör det, John, men inte på grund av ditt tal...
...utan för att jag behöver pengarna.
Svårt att tro efter alla dessa år, men jag... jag behöver pengarna.
- Ledningens matsal. Kaffe eller te? - Nej.
Tänker du behålla grabben?
Behålla? Han blir befordrad. Det är alle man på däck som gäller nu.
Det finns pengar att tjäna på den här soppan. Vi behöver skarpa hjärnor.
Hallå!
- Jag har ringt polisen. - Mary...
- Sam. - Ja.
Vad gör du?
Sam, vad håller du på med?
Ella är död.
Jag körde hem från veterinären. Jag kom inte på nån annan plats.
- Hon hör hemma här. - Jag vet.
Men Sam, du bor inte här längre.
Mår du bra?
Du ser rätt vissen ut.
- Det har varit en jobbig dag. - Jag vet. Sammy ringde.
- Är allt bra med honom? - De tog stryk, men de klarade sig.
Bra.
Nu går jag in igen...
...och lägger mig.
Larmet är på, så försök inte bryta dig in.
Sköt om dig.
Översättning: Jonas Fåhraeus Svensk Medietext